" E așa ciudat cum ne îndrăgostim noi, depresivii. Eu, de la un timp, de când sunt defectată, nu pot iubi continuu. Nici măcar nu mă pot îndrăgosti continuu. Și e aiurea. Îmi e dor să fiu îndrăgostită ca-n adolescență, tot timpul, fără pauze. Pe Sin îl iubesc când nu scriu, când nu mă gândesc la mine, când nu fac duș, când nu mă îmbăt... chestii din astea. Și mă simt vinovată pentru că știu că altcineva sănătos l-ar iubi tot timpul. "
― Cristina Nemerovschi , Zilele noastre care nu vor mai fi niciodată