" Hazardul are un rol incontestabil în viața omului. N-avem posibilitatea să ne combinăm cu toți oamenii din lume: ca-n matematică „elementul m luat de n ori”. De unde să știm unde se află omul cel mai potrivit nouă? Atunci, luăm ce ne scoate-ntâmplarea-n cale. Dacă nepotrivirile nu sunt „strigătoare la cer”, ne-mperechem bărbați cu femei - fără să așteptăm să apară „el”, „unicul” - „alegem” prieteni, și-n cadrul aceleiași legi, ne alegem o profesie; de dorit - una cu care să nu fim flagrant nepotriviți. Cât te potrivești cu-o profesie poți spune abia după un număr de ani de „conviețuire” cu ea. Între un om și profesia lui sunt aproape relațiile dintr-o căsnicie. Poate exista armonie, pot apărea dezechilibre; „conviețuirea”, ca și în multe căsnicii, poate continua din rutină: „Unde să mă mai duc acum? E prea târziu. O să meargă și de-acum încolo, târâș-grăpiș, cum a mers și pân-acum”. Și timpul trece și rezolvă această relație precară: în profesie - vine pensia; în căsătorie - vine moartea și ia unul din parteneri. Timpul este factotum-ul lucrurilor lăsate la voia-ntâmplării. "
― Ileana Vulpescu , Arta conversației