" „Лекичко почука със сърцето на езика си, бе написал Яромил в едно свое стихотворение. Струваше му се, че нейният език, кутрето на ръката ѝ, гърдата ѝ, пъпът ѝ са отделни, самостоятелни същества, които разговарят нечуто помежду си; струваше му се, че момичешкото тяло се състои от хиляди същества и че да любиш това тяло, означава да се вслушваш в тези същества и да чуваш как двете ѝ гърди си шепнат на език потаен. "
― Milan Kundera , Life is Elsewhere