" Bio je jedan od onih pasmurnih dana;
htedoh da uđem, a onda se uskolebah:
Kuda to voziš, majstore? - Do Kalemegdana
ili do crnog neba?
Unutra je bio, kao i vazda, krkljanac.
Ipak se reših: zna on kud treba.
Prigušili me sa svih strana
dok leteh put olovnog neba.
Iziđoh, nasred belih zatekoh se poljana,
sakat i slomljenoga rebra.
Beše to, rekoh, jedan od onih sivih dana
što vode k provedrici neba. "
― Marko Šelić , Zajedno sami