" - - tämä kaikki on tuuleen huutamista. Itsemurhien ytimessä ei ollut suru eikä salaperäisyys, vaan silkka itsekkyys. Tytöt riistivät itselleen ratkaisut, jotka on viisainta jättää Jumalalle. Heistä tuli liian voimallisia elämään meidän keskuudessamme, liian itsekeskeisiä, liian näkemyksellisiä, liian sokeita. He eivät jättäneet jälkeensä elämää, joka aina siloittaa luonnollisen kuoleman jäljet, vaan mitä arkipäiväisimmän luettelon maallisia seikkoja: seinällä tikittävän kellon, keskipäivälläkin hämärän huoneen ja sen raivostuttavan tosiasian, että ihminen voi ajatella ainoastaan omaa itseään. Että häneen aivonsa saattavat sumeta kaikelle muulle, roihahtaa liekkeihin vain tietyissä täsmällisissä kohdissa, joissa kyse on henkilökohtaisesta kivusta, haavoista ja sortuneista unelmista. Kaikki lähimmäiset loittonevat kuin pieniksi pisteiksi valtaisan jäälautan toiselle laidalle, missä he heiluttavat pikkuruisia käsivarsiaan äänenkantaman ulkopuolella. "
― Jeffrey Eugenides , The Virgin Suicides