" Радећи предано он се одавно био помирио са сазнањем да је наша судбина на земљи сва у борби против квара, смрти и нестајања, и да је човек дужан да истраје у тој борби и онда кад је потпуно безизгледна. И седећи пред ханом који је на његове очи нестајао, он је одговарао онима који су га одвраћали и жалили:
- Не треба мене жалити. Јер сви ми умиремо само једном а велики људи по два пута: једном кад их нестане са земље, а други пут кад пропадне њихова задужбина. "
― Ivo Andrić , The Bridge on the Drina (Bosnian Trilogy, #1)