" Например – продължи историкът, игнорирайки репликата, - без съмнение ние можем да изберем определени събития от миналото, които съответстват на преживявания от нас период, когато зачервените ученически ръце са търкаляли снежната топка на идеята и тя нараствала, ставала все по-голяма и по-голяма, докато не се преобразила в снежен човек с накривена шапка и непрежно затъкната под мишницата метла. И тогава злобните очички внезапно примигнали, снегът се превърнал в плът, метлата в оръжие, и един напълно оформен тиран започнал да реже главите на малчуганите. Да, и преди се е случвало да разгонят парламента или сената и не за първи път някой невзрачен и антипатичен, но рядко упорит човек, със зъби и нокти да си проправи пътя в самата утроба на страната. Ала миналото не дава никакви указания на хората, които наблюдават тези събития и биха искали да ги предотвратят, не им препоръчва никакъв modus vivendi, поради простата причина, че то самото изобщо не е притежавало такъв по времето, когато е преливала през ръба на настоящето в пустотата, която в края на краищата то е запълнило. "
― Vladimir Nabokov , Bend Sinister